Suomessa kirjailija Kaarlo Nuorvala (1910-1967) on kirjoittanut sekä poikakirjoja että tyttökirjoja. Hän kirjoitti myös salanimillä kuten K. Ruovala tai N. Ruovala. Myrskytuuli (Otava, 1937) on tyttökertomus ja samalla myös koululaiskertomus. Tapahtumat keskittyvät yhteiskouluun ja oppikoulun viidennen luokan oppilaisiin. Luokan poikien jäädessä enemmän taustalle, päähenkilöiksi nousevat Anja ja tämän serkku Tuulikki (Myrskytuuli). Tuulikki muuttaa Yhdysvalloista Suomeen isänsä kuoltua. Hän osoittautuu heti alusta lähtien rohkeaksi ja huimapäiseksi tytöksi, joka heiluttelee pyssyä kauhistuneen serkkunsa edessä. Kirjassa on selvää Amerikan ihannointia ja stereotypioita, joita amerikkalaisuuteen liitetään.
Tuulikki ihmettelee suureen ääneen "pakkoruotsia" ruotsin tunnilla. Senhän sitten arvaa, että ruotsin opettajan Piipun (hauska lempinimi) suosiossa ei sen jälkeen enää olla. Oppilaat nousevat jopa kapinaan Piipun epäoikeudenmukaista kohtelua vastaan. Tyypillisesti koululaiskertomuksessa on myös se luokan "pahis" Katja, joka käyttäytyy inhottavasti Tuulikkia kohtaan ja oikeamielinen rehtori, auktoriteetti, joka viimekädessä auttaa ja tekee päätökset. Lopussa kuitenkin eri- ja vihamielisyydet sovitaan oppilaiden ja opettajan välillä ja kaikki päättyy hyvin. Kirjasta löytyi minua kiinnostavia teemoja mm. opettajuudesta, jota pohditaan useammassakin kohdassa. Esimerkiksi rehtori esittää näkemyksiään:
"Katsokaahan on mahdollista, että joskus meidänkin maassamme opettaja on ollut hirmuvaltias, joka on saanut tehdä mitä tahtoo ja menetellä miten tahansa. Nyt ei ole enää niin. Nykyään vaaditaan jokaiselta oikealta opettajalta ennen kaikkea oikeamielisyyttä ja rakkautta kaikkiin oppilaisiinsa. Yhteisymmärrys on ainoa pohja, jolle nykyaikainen opettaja työssään voi rakentaa." (s. 101)
Kaarlo Nuorvala kirjoitti myös jatkoa Myrskytuuleen ja sarjassa on ilmestynyt yhteensä kuusi osaa. Jatko-osissa keskitytään Tuulikin sota-ajan vaiheisiin. Nuorvala on kirjoittanut myös toista tyttökirjasarjaa Laulajatyttöä, josta on ilmestynyt peräti 13 osaa vuosina 1945-55. Tämän sarjan alkupään osat vaikuttavat kiinnostavilta. Nuorvalan kirjoihin on kohdistunut kritiikkiä mm. kirjojen tason vaihtelusta, liiasta viihteellisyydestä ja jopa propagandasta. Kiinnostavaa olisikin tietää kirjojen suosiosta nuorten keskuudessa; kuinka luettuja kirjat olivat aikanaan, kun niitä tuotettiin monia osia. Tuohon tyttökirjallisuuden rajanvetoon palatakseni, niin uskoisin että kirjat eivät ole olleet pelkästään tyttöjen kirjallisuutta.
Osallistun tällä kirjalla Sinisen Linnan Marian Tuntemattomat tyttökirjat-haasteeseen. Olen suorittanut myös arvonnan koskien Terapeuttiset tyttökirjat-kyselyäni tutulla lasipurkkimenetelmälläni. Nimilipukkeen nostamisessa auttoi perheen jäsen. Montgomeryn Hedelmätarhan Kilmeny menee Jokelle. Otatko yhteyttä minuun! Onnea voittajalle!
Tuttu kirja. Löytyy kirjahyllystäni.
VastaaPoistaMuiselin että minulla olisi toinenkin Myrskytuuli-kirja, mutten löytänyt sitä.
Seuraava osa sarjaan on Myrskytuuli lottana, joka on julkaistu 1943. Minulla taitaa olla sellainen osa kuin Myrskytuuli tanssii, jonka olen löytänyt kirppikseltä.
VastaaPoistaOli pakko tarkistaa tuosta "Kirjoitettu nuoruus"-antologiasta mainittiinko siellä Nuorvalaa, sillä nimi vaikutti tutulta ja kyllähän se siellä esiin tuli Tuomas Teporan artikkelissa. Hän pitää Myrskytuuli-sarjaa virkistävänä poikkeuksena sota-ajan tyttökirjojen joukossa, sillä se Teporan mukaan jossain määrin rikkoo sota-ajan tyttökirjallisuuden luomaa kuvaa ajankohdan sukupuolittuneisuudesta.
VastaaPoistaihana kansi tuossa kirjassa
VastaaPoistaOlis kiva löytää suomalaisia tyttökirjoja täältä.
VastaaPoistaHei Jaana, nyt laitoin saman tien tilaukseen tuon Kirjoitettu nuoruus. Hyvä, kun tuli taas puhetta kirjasta! Kiinnostavaa tutustua Teporan näkemyksiin artikkelissa ja muutenkin koko kirjaan.
VastaaPoistaHei Hannele, nämä vanhemmat tyttökirjan kannet ovat kyllä upeita. Tuossa kuvassa on taiteilijan nimikirjaimet, mutta en tiedä, kuka se on (vielä).
Iso kiitos :)
VastaaPoistaKirjassa on aivan ihana kansi! Kieltämättä miehen kirjoittama tyttökirja kuulostaa jotenkin hassulta, mutta periaatteessa mielestäni kirjoittajan sukupuoli ei saa vaikuttaa genremääritelmään :).
VastaaPoistaNo mutta eikö yhden tunnetuimman suomalaisen kuvittajan nimikirjaimet ole tutut. Martta Wendelinin tunnistan ilman signeeraustakin hänen tyylistään.
VastaaPoistaMuita tunnettuja kansikuvittajia olivay mm. Eeli Jaatinen (EJ) ja Rudolf Koivu.
Hyllyssäni on saman sarjan tyttökirjoja. Esim: Raili Autialan Kesä yllättää ja Rauni Karhian Yhteiskoulun yliveto.
Niinpä tietysti Martta Wendelinin nimikirjaimet ne ovat. Tutkailin noita nimikirjaimia, että osaan tunnistaa ne jatkossa. Kesällä blogissani kauneimman kirjankansi- äänestyksen voitti juuri Martta Wendelinin kuvittama kansi Rauni Karhian Musta Pekka. Laitan linkin tähän: http://sarankirjat.blogspot.com/search/label/Rauni%20Karhia
VastaaPoistaMary Marckin kirjojen monet kansikuvat ovat myös Wendelinin tekemiä.
Olisi kiinnostavaa tietää noista kansikuvittajista enemmän. Monesti vanhan tyttökirjan kannessa voi olla nimikirjaimet tai sitten ei ole mitään tietoa kuvittajasta. Tähän pitäisi perehtyä enemmän!
Sara, tämä ei nyt liity muuta kuin tyttökirjoihin...: En saa mitään tolkkua siihen Selja-kirjaan. Aivan liikaa henkilöitä ja liian nykyaikaista tai sitten minä olen väärä lukija sille. Onneksi sen kuitenkin ostin. Ehkä jossain elämässä sen luen. Teen sen sijaan tyttökirjahaasteeseen erään toisen kirjan samalta kirjailijalta. Nyt et sinäkään arvaa;-)
VastaaPoistaOdotan niin nyt sun Menomatkaa!